A Belügyi Szemle rangos magyar tudományos folyóirat, amely 1953-as indulása óta a tudományos munkák terjesztésének egyik sarokköve lett. A magyar Belügyminisztérium által támogatott folyóirat kulcsfontosságú platformként szolgál az akadémikusok és kutatók számára, akik a legkülönbözőbb tudományágakra szakosodtak, beleértve a jogtudományt, az államtudományt, a kriminológiát, a rendészetet és a biztonságot. Az e területeken belüli szellemi fejlődés és párbeszéd előmozdítása iránti elkötelezettsége a Belügyi Szemlét a tudás és az innováció elismert forrásává tette, és jelentősen hozzájárul mind a nemzeti, mind a nemzetközi tudományos közösségek eredményeinek gyarapításához.
Belügyminisztérium, 1014 Budapest, Szentháromság tér 6.
Az Európai Unió mesterséges intelligenciáról szóló rendelete alkalmazandóságának egyes dilemmái a nemzetbiztonsági célú tevékenység aspektusából
Cél: Az Európai Unió mesterséges intelligenciáról szóló rendelete tárgyi hatályának, alkalmazandóságának vizsgálata a kizárólagos tagállami hatáskörű nemzetbiztonsági tevékenység aspektusából, az azzal kapcsolatos dilemmák megvilágítása, kitérve a „nemzetbiztonság” uniós/hazai jog interpretációjára, a nemzetbiztonsági és bűnüldözési célú tevékenység további dilemmáira a titkos információgyűjtés, a személyes adatkezelés terén. Módszertan: Kapcsolódó hazai és nemzetközi szakirodalom áttekintése, kritikai vizsgálata, dokumentum- és tartalomelemzés, jogforráselemzés és interpretáció, egyéb komparatív elemzési módszerek alkalmazása. Megállapítások: Bizonyításra került, hogy a bűnüldözési érdekkörben akár ideiglenesen eljáró nemzetbiztonsági szolgálat tevekénysége elfogadhatatlan (tiltott) és magas kockázatú MI-rendszer alkalmazása esetén az Európai Unió mesterséges intelligenciáról szóló rendeletének tárgyi hatálya alá tartozik, így az alkalmazandó uniós jogi norma, míg az MI-rendszer kizárólagos nemzetbiztonsági célú alkalmazása nem tartozik annak hatálya alá, egyben azonosítva a határterületeket. Érték: A tanulmány megállapításai, következtetései tudományos alapossággal hozzájárulhatnak az olyan diszruptív technológia, mint a mesterséges intelligencia nemzetbiztonsági célú alkalmazásával kapcsolatos jogalkotáshoz, jogalkalmazáshoz, az uniós jog alkalmazanódáságával kapcsolatos diskurzushoz.
európai jog, nemzetbiztonság, mesterséges intelligencia
Copyright (c) 2026 Belügyi Szemle https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
A visszaélés-bejelentés jogi genealógiája a magyar és az angolszász jogi hagyományokban
Cél: A visszaélés-bejelentés (whistleblowing) – a közérdeket sértő visszásságok nyilvánosságra hozatala – erkölcsi kötelességből a megfelelési (compliance) és integritásirányítás formalizált elemévé fejlődött. Ez a tanulmány jogi genealógiai hozzájárulást kínál a kortárs compliance-elmélethez azáltal, hogy bizonyítja: a visszaélés-bejelentés nem a huszadik század szabályozási innovációja, hanem egy, az európai kormányzási hagyományokba beágyazott, tartós morális-jogi struktúra. A középkori jogtörténet, az összehasonlító közjog és a modern compliance-kormányzás integrálásával a cikk az integritás egy olyan diakrón modelljét vázolja fel, amelyben a bejelentés tisztán menedzsmenteszköz helyett korszakokon átívelő normatív állandóként funkcionál. Módszertan: A tanulmány jogtörténeti és erkölcsfilozófiai elemzésen alapuló genealógiai megközelítést alkalmaz. Három párhuzamos fejlődési ívet rekonstruál: (1) az angolszász vonalat Wihtred király törvényeitől (Leges Wihtredi, Kr. u. 695) a bűncselekmény feljelentésének elmulasztása (Misprision of Felony) doktrínáján át a False Claims Act (1863), a Whistleblower Protection Act (1989) és a Dodd–Frank Act (2010) törvényekig; (2) a magyar vonalat Szent István I. és II. törvénykönyvétől (1000–1038) Werbőczy Hármaskönyvén (Tripartitum, 1514) és a Csemegi-kódexen (1878. évi V. törvénycikk) keresztül a szocialista korszak 1977. évi I. törvényéig, végül pedig a 2023. évi XXV. törvényig; valamint (3) egy összehasonlító szintézist, amely azonosítja a közös etikai állandókat és azok kortárs compliance-elméleti vonatkozásait. Pokol (2020) perspektívájával összhangban a jogi normákat a tanulmány nem csupán pozitív szabályokként, hanem a társadalmi struktúrákon belüli erkölcsi rend kifejeződéseként értelmezi. Megállapítások: A kutatás rávilágít arra, hogy a bejelentési kötelezettség a kormányzás tartós morális-jogi archetípusát képezi. Mind az angolszász, mind a magyar hagyomány konvergál abban az elvben, hogy az igazság polgári kötelesség és a legitim hatalom alapja. Míg az angolszász hagyomány a morálteológiától az egyéni jogok felé fejlődött, a magyar út a hierarchikus legitimitástól a polgári felelősségvállalás felé haladt. A magyar jog tizenhárom évszázadon keresztül fenntartotta az igazság, az igazságosság és a közösség hármasát – az isteni parancstól a közigazgatási integritásig –, ami azt bizonyítja, hogy a visszaélés-bejelentés olyan etikai állandó, amely megelőzi a modern compliance-keretrendszereket. Érték: A tanulmány azáltal járul hozzá a compliance-kutatásokhoz, hogy összekapcsolja a morálantropológiát a közigazgatási etikával. A visszaélés-bejelentést menedzsment-innováció helyett a morális fenntartás civilizációs mechanizmusaként fogalmazza újra, megmutatva, hogy az igazságot kimondók védelme a magyar és az európai jogtudat egy évezredes elvét éleszti újjá. Ezzel hidat képez az etikai genealógia és a modern kormányzás között, rávilágítva arra, hogy az integritásrendszerek nem importált konstrukciók, hanem mélyen gyökerező morális hagyományok folytatásai.
megfelelőség, közjó, jogi genealógia, közetika
The Legal Genealogy of Whistleblowing in Hungarian and Anglo-Saxon Traditions
Aim: Whistleblowing – the disclosure of wrongdoing in the public interest – has evolved from a moral duty into a formalized element of compliance and integrity management. This study offers a legal genealogical contribution to contemporary compliance theory by demonstrating that whistleblowing is not a twentieth-century regulatory innovation but a persistent moral-legal structure embedded in European governance traditions. By integrating medieval legal history, comparative public law, and modern compliance governance the paper advances a diachronic model of integrity in which disclosure functions as a trans-epochal normative constant rather than a purely managerial instrument. Methodology: The study applies a genealogical approach grounded in legal-historical and moral-philosophical analysis. It reconstructs three parallel trajectories: (1) the Anglo-Saxon lineage from King Wihtred’s Leges Wihtredi (695 AD) through the Misprision of Felony doctrine to the False Claims Act (1863), the Whistleblower Protection Act (1989), and the Dodd–Frank Act (2010); (2) the Hungarian lineage from Saint Stephen’s Decreta I–II (1000–1038) through Werbőczy’s Tripartitum (1514) and the Csemegi Criminal Code (1878 Act V) to the socialist-era Act I of 1977 and finally Act XXV of 2023; and (3) a comparative synthesis identifying shared ethical constants and implications for contemporary compliance theory. Consistent with the perspective of Pokol (2020), legal norms are interpreted not merely as positive rules but as expressions of moral order within social structures. Findings: The research reveals that the duty of disclosure constitutes an enduring moral-legal archetype of governance. Both Anglo-Saxon and Hungarian traditions converge on the principle that truth is a civic obligation and the foundation of legitimate authority. While the Anglo-Saxon tradition evolved from moral theology to individual rights, the Hungarian path developed from hierarchical legitimacy to civic responsibility. Across thirteen centuries, Hungarian law maintained the triad of truth, justice, and community – from divine command to administrative integrity – demonstrating that whistleblowing is an ethical constant predating modern compliance frameworks. Value: The study contributes to compliance scholarship by linking moral anthropology to administrative ethics. It reframes whistleblowing as a civilizational mechanism of moral maintenance rather than a managerial innovation, showing that protecting truth-tellers revives a thousand-year-old principle of Hungarian and European legal consciousness. In doing so, it bridges ethical genealogy and modern governance, highlighting that integrity systems are not imported constructs but continuations of deeply rooted moral traditions.
compliance, common good, legal genealogy, public ethics
A rendkívüli események krízispszichológiai és intézkedéslélektani aspektusai
Cél: A rendészeti munka során a szakemberek gyakran találkoznak rendkívüli eseményekkel, amelyeknek nemcsak az elhárítása, hanem az azt követő egyéni feldolgozása is komoly kihívás elé állítja őket. Ezek az események fokozottan traumatikusak tudnak lenni minden résztvevő számára, így fontos, hogy a rendkívüli eseményeket szakszerűen, mégis emberségesen kell kezelni. Nem szabad elfelejteni, hogy a rendkívüli események kialakulásában nemegyszer egyéni és/vagy kollektív traumatikus események és krízisállapotok játszanak szerepet, így fontos, hogy ezekhez az eseményekhez krízispszichológiai szemszögből közelítsenek. Módszertan: A szerző szakirodalmi összegzéssel tárja fel a rendkívüli események pszichodinamikai jellemzőit, valamint azok pszichés következményeit és intervenciós lehetőségeit. Megállapítások: Minden rendkívüli esemény fokozott megterheléssel jár, és komoly bio-pszicho-szociális következményeket válthatnak ki. Ha ezeket a következményeket elfedjük, elfojtjuk, az átélt traumatikus esemény megküzdése sikertelenné válhat, amely további pszichés diszfunkciókat eredményezhet. Ezt a szemléletet kell integrálni a műveleti feladatellátásba is, különösen az intézkedéstámogató lélektani terület feladataiba. Érték: A kríziskezelés és intézkedéslélektan kiemelt fókuszú terület kell, hogy legyen a műveleti egységek mindennapjaiban, mind elméleti, mind gyakorlati aspektusból egyaránt. Mivel a műveleti feladatokat végrehajtó személyi állomány fokozott vulnerabilitásnak kitett csoportnak számít, így fontos, hogy a közvetlen veszélyeztető helyzeteket megismerjék, ezzel védve saját maguk mentális egészségét is.
rendkívüli események, rendészeti munka, krízispszichológia, kríziskezelés, intézkedéslélektan
Cél: A magánbiztonsági szektor társadalmi-gazdasági értékteremtő képességének vizsgálata. Módszertan: A magánbiztonsági szolgáltatások társadalmi és gazdasági hozzáadott értékének vizsgálata, annak fókuszában az emberi tényező és a keresleti/kínálati oldal elvárásai elemzésével. Megállapítások: A magánbiztonság hozzáadott értéke a biztonság javított, többletértékéből áll. A szektor létezéséből fakadóan nyújt kézzelfogható társadalmi-gazdasági értéket. A biztonságipar bűnmegelőzési tevékenysége miatt – a piacról élő, érvelő bűnöző szemszögéből vizsgálva – a bűncselekmények költségei az elkövetők számára megnövekednek, míg a társadalom számára lecsökkennek. Érték: A magánbiztonsági szolgáltatások értéknövelők és hosszú távú gazdasági növekedést biztosítanak. A magánbiztonsági szektor működésével a biztonság összértéke növekszik a hatóságok, az üzleti közösség és a polgárok számára. A biztonságipar, az állami rendészet kiegészítő partnerként működik együtt a biztonság mint össztársadalmi igény megteremtésében.
magánbiztonság, közbiztonság, biztonságipar, hozzáadott érték
A magyarországi polgárőrségek történeti fejlődése és működése 1920-ig
Cél: A tanulmány elkészítésének célja a sokak által csak kevéssé ismert magyarországi polgárőrségek történetének és működésének vizsgálata a 20. század első negyedéig terjedően. Módszertan: A tanulmány szerzői gyakorló rendészeti szakemberként elemzik a polgárőrség hazai kialakulásával, fejlődésével és működésével kapcsolatban felelhető tanulmányokat, levéltári dokumentumokban és a korabeli sajtóban megjelent forrásokat, betekintést adva az egykori Magyarország polgárőrségeinek napjainkra már feledésbe merült történeti fejlődésébe és működésébe 1920-ig. Megállapítások: Az olvasó rálátást nyer a polgárőrség hazai kialakulására, fejlődésére és tevékenységére. Pillanatképet adva a biztonság mint közös küldetésünk megteremtése egyik speciális, korabeli szervének mindennapjairól. Érték: A tanulmány szerzői a magánbiztonság átfogó tudományos kutatásához kívánnak hozzájárulni, felismerve annak tényét, hogy a kutatott téma a rendőri működés folyamatosan időszerű kérdése, ugyanis a rendőrség működésében az elmúlt évtizedek számos, addig nem tapasztalt helyzetet eredményeztek. A feladatok és elvárások mennyiségi és minőségi átalakulása a biztonság megteremtésének és fenntartásának állami és nem állami szereplői közötti kapcsolat átértékelését is szükségessé teszi. A tanulmány ezen tevékenység tanulmányozásához nyújt segítséget.
Magyarország, magánbiztonság, közbiztonság, polgárőrség, rendészettörténet
A compliance-rendszerek szerepe a vállalati fenntarthatóság és az etikus működés biztosításában
Cél: A tanulmány célja, hogy feltárja a vállalati compliance-rendszerek szerepét az etikus működés és a fenntarthatóság biztosításában, különös tekintettel a magyar nagyvállalatokra és a nemzetközi „best practice” modellekre. Módszertan: A kutatás kvalitatív esettanulmányokra épül, melyek négy vállalat – Richter Gedeon Nyrt., OTP Bank Nyrt., Samsung Electronics és Unilever PLC – compliance gyakorlatát vizsgálják az ISO 37301:2021 és az OECD 2023-as irányelveinek tükrében. Megállapítások: A vizsgált szervezetek compliance érettsége összefügg a hosszú távú működési stabilitással, reputációs előnnyel és csökkentett jogi kockázatokkal. A tanulmány új elméleti modellt vezet be Compliance Governance Maturity Model (CGMM) néven, amely strukturális, kulturális és ESG-integrációs dimenziók mentén értékeli a megfelelés szintjét. Érték: A CGMM modell elősegíti a compliance-rendszerek stratégiai szemléletű fejlesztését és tudományos hozzájárulást kínál a vállalati integritás, fenntarthatóság és ESG teljesítmény értékelésének új megközelítéséhez.
compliance, vállalati fenntarthatóság, ESG, integritásmenedzsment
Trauma, krízis és radikalizáció A radikalizáció krízispszichológiai értelmezése és ennek lehetőségei a felderítéstámogatás során
Cél: Az egyéni radikalizáció kapcsán számos elmélettel és modellel találkozunk a szakirodalmak között, amelyek multidiszciplináris módon igyekeznek feltárni a folyamat legfontosabb pilléreit. A multidiszciplináris elméletek előszeretettel építenek a pszichológia magyarázataira, amely mind az alap, mind az alkalmazott szakterületeinek tudását igyekszik felhasználni a radikalizáció pszichodinamikájának leírása során. Nem meglepő, hogy annak deskripciójában helyet kapnak a főbb szociálpszichológiai, személyiség- és fejlődéslélektani, valamint klinikai és kriminálpszichológiai észrevételek, ugyanakkor úgy tűnik, egy másik alkalmazott pszichológiai terület is releváns lehet a radikalizáció magyarázatát illetően, ez pedig nem más, mint a krízispszichológia. Áttekintve ugyanis a magányos merénylőkként számontartott elkövetők narratív történetét, körvonalazódik az a megállapítás, miszerint a magányos merénylők egyéni radikalizációjára nagy hatást gyakoroltak az életük során átélt individuális traumák, amelyekkel a későbbi elkövetők nem tudtak eredményesen megküzdeni és adaptív módon internalizálni személyiségükbe. Ez pedig felveti annak lehetőségét, hogy az egyéni radikalizációra a nem megfelelő, maladaptív kríziskezelés és megküzdés is hatással lehet. A szerző éppen ezért megkísérli a radikalizáció folyamatának krízispszichológiai értelmezését feltárni. Módszertan: A szerző szakirodalmi áttekintést és rövid esetismertetéseket alkalmaz a radikalizáció krízispszichológiai értelemzésének bemutatása érdekében. Megállapítások: Az individuális traumák jelentősége megkérdőjelezhetetlen. Minden ember életében vannak olyan események, amelyeket az egyén traumatikusnak él meg – ezek kimenetele és feldolgozása lehet jó vagy rossz. A rossz, vagy pszichológiai kifejezéssel élve, maladaptív coping a trauma továbbgyűrűzése mellett a személyiség negatív irányú torzulását is eredményezheti, és komoly mentális és személyiségzavarok kialakulásához és megszilárdulásához vezet. Az esetismertetések is azt mutatják, hogy a magányos merénylők életük során számos traumatikus eseményt éltek meg, melyek maladaptív feldolgozása nagyban hozzájárult a szélsőséges ideológiák kialakulásához és a radikalizáció folyamatához. Érték: Noha jelen írás még csak átfogóan, a lényegi elemeket érintve mutat rá a radikalizáció krízispszichológiai értelmezésére, ettől függetlenül is látható, hogy ez a megközelítés új perspektívába helyezi a radikalizáció értelemzését. Az esetismertetések is azt támasztják alá, hogy a radikalizáció és az individuális trauma és krízis között kapcsolat állapítható meg, amely kapcsolat mélyebb értelmezésére és vizsgálatára érdemes hangsúlyt fektetni.
individuális trauma, lélektani krízis, krízispszichológia, radikalizáció, magányos merényletek.
A kriminálstatisztika valósága 1. Bevezetés a kriminálstatisztikai megközelítésbe
Cél: A tanulmány célja annak bemutatása, hogy a bűnügyi helyzet megismerését milyen módon határozzák meg a kriminálstatisztikai megközelítés lehetőségei és korlátai. Módszertan: Az elméleti megközelítés fókuszába a statisztikai tevékenység szubjektív és objektív meghatározottságai kerültek, kiemelve ezek közül annak politikai beágyazottságát és szakmai tevékenységet orientáló jellegét. Megállapítások: A rendészet erői, eszközei és módszerei célirányos és hatékony elosztásának és alkalmazásának előfeltétele a valós állapotok ismerete. A kriminálstatisztika e tényleges állapotok megismerését segíti, ám sem önmagában, sem más módszerekkel közös alkalmazása nem vezethet eredményre e megismerési mód sajátosságai feltárása nélkül. Érték: A tanulmány a valós állapotok megismerésének nehézségei feltárásával a rendészet céljainak pontosabb meghatározását segíti, a célok megvalósítását garantáló stratégiai tervezés megalapozásához hozzájárul.
kriminálstatisztika, bűnügyi helyzet, rendészeti stratégia, valós állapotok
Rendőr és társai: két filológiai-terminológiai vizsgálat tanulságaiból
Cél: A tanulmány célja két, egymástól függetlenül született filológiai-terminológiai vizsgálat rövid, szinoptikus összevetése, hogy átfogóbb képet nyújtson a 19. századi magyar rendészeti terminológia korai alakulásáról. Módszertan: A kutatás a két tanulmány forrásbázisát – lexikográfiai adatokat, sajtóforrásokat, jogszabályokat és szakirodalmi hivatkozásokat – egyesítve vizsgálja a rendőr, csendőr, zsandár terminusok első előfordulásait, jelentésrétegeit és intézményi beágyazottságát. Megállapítások: Farkas és Sallai kimutatta, hogy Márton József 1823-as, háromnyelvű szótárában a Gensdarmes, die Polizei Landreiter címszó magyar megfelelőjeként már szerepel a rendőrző katonaság, rendőr alak. Ezzel párhuzamosan E. Bártfai feltárta a csendőr (1834) és a zsandár (1851) korai adatolását, valamint ezek történeti-intézményi kontextusát: a zsandár jelentése a Bach-korszakban politikailag kompromittálódott, a csendőr 1881-ben intézményesült. A szinopszis rámutat: a rendőr korai, ’pusztázó lovas’ jelentése a vidéki csendőrség felé mutat, míg a sajtóbeli példák a városi rendőrség feladatát előlegezik. Érték: A tanulmány újdonsága, hogy a két különálló vizsgálat összevágó eredményeit együttesen kezeli, így mutatva meg: a magyar nyelv a 19. században unikális módon belső szóalkotással hozta létre terminológiáját (rendőr, csendőr, rendészet), szemben az európai nyelvek jövevényszavakra épülő gyakorlatával.
rendőr, csendőr, zsandár, filológia-terminológia
Gyermekkor a büntetőjog fókuszában Doli incapax kontra belátási képesség
Cél: A tanulmány célja az angol doli incapax és a magyar belátási képesség szabályozási mechanizmusának és jogpolitikai összefüggéseinek összehasonlító elemzése, továbbá annak megvilágítása, hogy az olyan kiemelt esetek, mint az angol James Bulger, valamint a magyar Kocsis Franciska-ügy milyen kivételes példái annak, hogy egy-egy tragikus eset miként alakítja át a fiatalkorúak büntetőjogi kezeléséről szóló társadalmi és politikai diskurzust. Módszertan: A vizsgálat jogösszehasonlító módszert alkalmaz, és igyekszik rámutatni a két rendszer közötti doktrinális különbségekre. Megállapítások: Az eredmények rámutatnak, hogy míg Angliában a doli incapax eltörlése a gyermekkorú elkövetőkkel szembeni szigorítást eredményezte, addig Magyarországon a belátási képesség egy pszichológiai alapú, az egyéniesítést sokkal inkább előtérbe helyező szabályozást alakított ki. Érték: A tanulmány hozzájárul a felelősségre vonás életkori határairól szóló tudományos diskurzus mélyítéséhez, és új szempontokat kínál a jogpolitikai fejlesztések megítéléséhez.
büntetőjog, gyermekkor, doli incapax, belátási képesség
Mesterséges intelligencia egyenruhában Rendvédelmi MI-rendszerek nemzetközi sikerei és kudarcai jogi szempontból
Cél: A tanulmány a mesterségesintelligencia-alapú rendvédelmi rendszerek nemzetközi alkalmazásának szisztematikus elemzésével azonosítja azon jogi és intézményi tényezőket, amelyek meghatározzák ezen rendszerek sikerét vagy kudarcát. Módszertan: Esettanulmány-alapú összehasonlító elemzés nyolc kiemelt nemzetközi projektről, a spanyol VioGén 2, az EU IAMI és az angolszász modellek, valamint a holland SyRI, spanyol VERIPOL, német és francia biometrikus azonosítással összefüggő kezdeményezések vizsgálata. Megállapítások: A rendszerek jogszerű működése három pillér egyidejű meglététől függ: egyértelmű jogszabályi felhatalmazás, átláthatóság biztosítása és független felügyeleti mechanizmusok működése. E hármas követelményrendszer hiánya rendszerint a projekt leállításához vagy alapjogi jogsértések megállapításához vezetett. Érték: A tanulmány jogtudományi szempontú összehasonlító elemzést végez az EU AI Act hatálybalépését követő időszak sikeres és sikertelen rendvédelmi MI-projektek tapasztalatairól, összekapcsolva a normatív előírásokat a gyakorlati alkalmazás tapasztalataival. Hiánypótló a magyar szakirodalomban, konkrét javaslatokat megfogalmazva a hazai jogalkotás és jogalkalmazás számára.
mesterséges intelligencia, rendvédelem, EU AI Act, alapjogvédelem
A gyermekkori szexuális abúzus felismerése az egészségügyben: kihívások és kriminológiai összefüggések
Cél: Jelen rövid, összefoglaló cikk célja a gyermekek sérelmére elkövetett szexuális abúzus (CSA) egészségügyi felismerésének, az első észlelés jelentőségének és kriminológiai vonatkozásainak feltárása, különös tekintettel az egészségügyi intézmények szerepére. Módszertan: A tanulmány elsősorban nemzetközi szakirodalmi áttekintésre és pszichológiai, kriminológiai források elemzésére épül, valamint hazai irányelveket és nemzetközi modelleket (például Barnahus) vet össze. Megállapítások: A CSA felismerését jelentősen befolyásolja a dolgozók érzelmi megterheltsége, valamint a kórházi környezet és a jelzési kötelezettség összetettsége. A látencia magas, a bejelentés elmaradása több helyzetben gyakori lehet, és komoly pszichés terheket ró a szakemberekre. Érték: A kutatás hozzájárulhat egy egységes, bizonyítékokon alapuló „első észlelő protokoll” kialakításához, a gyermekvédelmi jelzések hatékonyságának növeléséhez, a prevenciós stratégiák fejlesztéséhez és a szakemberek mentális támogatásához az egészségügyi rendszerben.
gyermekek elleni szexuális abúzus, első észlelés, jelzés tétele, jelentés, egészségügy
Láthatatlanok és mellőzöttek Lányok a fiatalkorúak igazságszolgáltatási rendszerében
Cél: A tanulmány célja annak vizsgálata, hogy a magyar fiatalkorúak igazságszolgáltatási rendszere mennyire képes figyelembe venni a lányok nemspecifikus sérülékenységeit, és hogyan valósulnak meg a nemzetközi normák a hazai gyakorlatban. Módszertan: A kutatás feminista kriminológiai elméleti kereten alapul, kvalitatív tartalomelemzést alkalmaz, és nemzetközi jogi dokumentumokat, hazai jogszabályokat, szakirodalmat és esettanulmányokat dolgoz fel. Megállapítások: A lányokat gyakran kriminalizálják státuszbűncselekmények vagy túlélési viselkedések miatt, miközben a rendszer nem biztosít megfelelő támogatást számukra. Hiányoznak a nemek szerint bontott adatok, a traumaérzékeny ellátás és a nemi szempontokra szabott intézkedések. Érték: A tanulmány hangsúlyozza a nemi szempontú reformok szükségességét, és konkrét ajánlásokat fogalmaz meg egy igazságosabb, inkluzívabb rendszer kialakításához.
nemi egyenlőtlenség, fiatalkorúak igazságszolgáltatása, lányok kriminalizálása, traumaérzékeny ellátás
Az általános riasztási protokoll ontológiai vonatkozásai: A veszélyhelyzetről szóló üzenet
A tanulmány az általános riasztási protokoll (CAP) ontológiai alapjait vizsgálja, különös tekintettel a veszély fogalmának pontos meghatározására. A szerző rámutat, hogy a jelenlegi rendszer nem biztosít megfelelő interoperabilitást, mivel hiányzik belőle a veszély tudományosan megalapozott definíciója. Ennek kiküszöbölésére a Galois-hálók és az explikatív kockázatelmélet módszereit javasolja, amelyek segítségével a veszélyhelyzetek fogalmi keretei pontosíthatók. A cikk célja a CAP elméleti megalapozásával hozzájárulni a katasztrófavédelem és veszélykezelés hatékonyabb működéséhez.
Copyright (c) 2025 Belügyi Szemle https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
A Magyar Köztársaság alkotmányos védelmi kötelezettsége
A tanulmány a Magyar Köztársaság alkotmányában rögzített védelmi kötelezettséget elemzi, bemutatva annak történeti gyökereit, jogi hátterét és gyakorlati vonatkozásait. A szerző rámutat, hogy a védelem a nép szabadságára és hatalmára, az ország függetlenségére és területi épségére, valamint a nemzetközi szerződésekben rögzített határokra terjed ki. A cikk részletesen tárgyalja a védelmi kötelezettség alanyait, tárgyait, eszközeit és helyszínét, valamint azokat a külső és belső fenyegetéseket, amelyek indokolják e kötelezettség fennállását. A tanulmány célja annak feltárása, hogy az alkotmányos előírások miként biztosítják az állam és a társadalom biztonságát a változó nemzetközi és belső környezetben.
Elveszve a „globális kormányzás” mátrixában…
A tanulmány az államiság átalakulását vizsgálja a „globális kormányzás” korában. A szerző a modern állam weberi és jellineki ideáltípusát hasonlítja össze a globalizáció során létrejövő új, többszereplős döntéshozatali struktúrákkal, amelyekben az állam mellett a piac és a globális civil társadalom is meghatározóvá vált. Kiemeli, hogy a gazdasági és politikai dimenzió eltérő logikája folyamatos feszültséget eredményez, miközben a jogi szuverenitás lassan erodálódik. A tanulmány arra a következtetésre jut, hogy a modern állam szerepe átalakulóban van, és akár egy új történeti államtípus kialakulása is körvonalazódhat.
Jogállami kritériumok a büntetés-végrehajtási bíró eljárásában
A tanulmány a büntetés-végrehajtási bíró eljárását vizsgálja a jogállami kritériumok szempontjából. Rámutat arra, hogy bár a bv. bíró feladata elsősorban az emberi jogok és a törvényesség védelme, a hatályos szabályozás több ponton nem felel meg maradéktalanul a jogállami elvárásoknak. Hiányosságként jelenik meg többek között a hatáskör és illetékesség törvényi szintű szabályozásának hiánya, a meghallgatáshoz való jog korlátozott érvényesülése, valamint a jogorvoslati lehetőségek szűkössége. A szerző szerint a megoldás kulcsa a jogalkotó kezében van, amelytől az új büntetés-végrehajtási kódexben várható előrelépés.
Koldulás és prostitúció a rendészeti szabályozásban a XIX—XX. század fordulóján
A tanulmány a koldulás és a prostitúció rendészeti szabályozását vizsgálja a XIX–XX. század fordulóján. A szerző bemutatja, hogy a társadalom mindig igyekezett jogi eszközökkel kordában tartani azokat a magatartásokat, amelyeket közösségellenesnek vagy rendzavarónak ítélt, ugyanakkor a szabályozás gyakran hiányos és következetlen volt. Külön részletezi a koldulás és a prostitúció jogi és társadalmi megítélését, a szabályozási kísérleteket, valamint azok gyakorlati hatásait. A tanulmány rávilágít arra, hogy e történeti példák segíthetnek a mai jogalkotás dilemmáinak megértésében is.
A mobilinternet szabályozása a gyermekek védelmében Japán és az Európai Unió példáján
A tanulmány a mobilinternet gyermekekre gyakorolt hatásait és a velük kapcsolatos szabályozási igényeket vizsgálja Japán és az Európai Unió példáján. Rávilágít arra, hogy Japánban a technológia korai elterjedése miatt szigorúbb és központilag szabályozott intézkedéseket vezettek be, míg Európában inkább az önszabályozás és a társadalmi együttműködés dominál. A szerző hangsúlyozza, hogy a fiatalok gyors alkalmazkodása a mobilinternethez kihívás elé állítja a szülőket és a társadalmat, ezért a tájékoztatás és a tudatosságnövelés kulcsfontosságú. A tanulmány végkövetkeztetése, hogy a fenntartható eredmények eléréséhez a szabályozás mellett az ismeretterjesztés és a közös felelősségvállalás elengedhetetlen.
A szervezeti környezeti bűnözést magyarázó egyes bűnözési elméletek — különös tekintettel a közgazdasági paradigmákra
A tanulmány a szervezeti környezeti bűnözés jelenségét vizsgálja, különösen a közgazdasági paradigmák szempontjából. A szerző bemutatja, hogy a vállalatok működése sok esetben a profitorientált racionalitáson alapul, ugyanakkor a klasszikus közgazdasági modellek nem mindig képesek magyarázni a környezetvédelmi normákat megszegő szervezeti magatartást. Elemzi a racionális választás elméletének korlátait, valamint a legitimitás-elmélet és más társadalomtudományi megközelítések magyarázó erejét. A következtetés szerint a szervezeti környezeti bűnözés megértéséhez a gazdasági és jogi szempontok integrált vizsgálata szükséges.
Beszámoló az Európai Kriminológiai Társaság éves konferenciájáról
A tanulmány beszámol az Európai Kriminológiai Társaság 2009. évi ljubljanai konferenciájáról, amelynek központi témája a kriminológia és a kriminálpolitika szerepe az emberi jogok és a hatékony bűnözéskontroll között volt. A plenáris ülések és szekciók széleskörűen foglalkoztak a korrupció, a gazdasági bűnözés, az embercsempészet, valamint a rendészeti és igazságszolgáltatási rendszerek kihívásaival. Külön hangsúlyt kaptak a közép- és kelet-európai tapasztalatok, köztük a korrupcióval kapcsolatos empirikus kutatások. A konferencia a magyar kriminológusok nemzetközi beágyazottságát is erősítette, amit Lévay Miklós elnökké választása is jelez.
A hónap eseményei az EU bel- és igazságügyi együttműködése terén (2009. december)
A szerző a 2009. évi december hónap eseményeit foglalja össze az EU belügyi együttműködése terén.
A rendőrség kommunikációs stratégiája és belső kommunikációja
A tanulmány a rendőrség kommunikációs stratégiáját és belső kommunikációját vizsgálja, különös tekintettel a rendészeti szervezetek sajátos hierarchikus és jogi működésére. Bemutatja, hogy a hatékony rendőrségi munka alapja a jól szervezett, emberközpontú és átlátható kommunikáció, valamint a megfelelő képzés és információáramlás. A szerzők rámutatnak: a külső hitelesség és társadalmi bizalom csak a belső kommunikációs rendszer fejlesztésével érhető el.
Véleményszabadságtól a Molotov-koktélokig avagy a „clear and present danger” és az önrendelkezési jog szomorú története
A tanulmány a véleménynyilvánítás szabadságának alkotmányos korlátait vizsgálja a magyar jogrendszerben, különösen az Alkotmánybíróság 30/1992. számú határozatának értelmezése alapján. Rámutat arra, hogy a „clear and present danger” elv félreértelmezése jelentősen befolyásolta a gyűlöletbeszéd büntethetőségének hazai gyakorlatát. A szerző kritikusan elemzi a jogfejlődés irányát, amely a véleményszabadság abszolutizálásával a társadalom védelmét és az emberi méltóság érvényesülését gyengítette.
Önkényuralmi jelképek használata és a gyalázkodás
A tanulmány az önkényuralmi jelképek használatának jogi és alkotmányossági kérdéseit vizsgálja a Vajnai Attila kontra Magyarország ügy kapcsán hozott strasbourgi ítélet tükrében. A szerzők elemzik az Emberi Jogok Európai Bírósága döntésének hatását a magyar jogrendre, különös tekintettel a Büntető Törvénykönyv 269/B §-ára, amely az önkényuralmi jelképek – például a vörös csillag – nyilvános használatát tiltja. A tanulmány rávilágít az Alkotmánybíróság döntéseiben mutatkozó ellentmondásokra a szólásszabadság és az emberi méltóság védelme közötti határvonal meghúzásában, valamint felveti a jogszabály módosításának szükségességét. A szerzők amellett érvelnek, hogy a tiltásnak nem a puszta jelképhasználatot, hanem az önkényuralmi rendszerek propagálására vagy mások emberi méltóságának megsértésére irányuló célzatos magatartást kellene szankcionálnia.
Gondolatok a Legfelsőbb Bíróság Büntető Kollégiumának véleményéről
A cikk a Legfelsőbb Bíróság Büntető Kollégiumának egyik kollégiumi véleményét elemzi, különös tekintettel a „haladéktalan” feljelentési kötelezettség értelmezésére a titkos információgyűjtés során. A szerző rámutat arra, hogy a kollégiumi vélemény kiterjesztő értelmezése ellentétes lehet a jogállamiság követelményeivel, mivel a büntetőeljárás résztvevőinek hátrányára módosítja a törvény szövegét. Emellett vizsgálja azt is, hogy a kollégiumi vélemények milyen mértékben rendelkeznek jogforrási jelleggel, és milyen alkotmányossági aggályokat vet fel kötelező erejük látszata.
Gondolatok az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek megsértéséről
A tanulmány az Európai Unió büntetőjogi integrációjának egyik központi kérdését, a közösség pénzügyi érdekeit sértő cselekmények elleni fellépés szükségességét vizsgálja. Bemutatja a szuverenitás és az uniós jogalkotás közötti feszültségeket, a büntetőjogi eszközök uniós szintű megjelenésének előzményeit, valamint a PFI-egyezmény létrejöttének jelentőségét. Rámutat, hogy a közösségi pénzügyi érdekek védelméhez elengedhetetlen a tagállami jogharmonizáció és a hatékony, egységes büntetőjogi fellépés kialakítása.
A menekültügyi szabályozás a nemzetközi és a hazai jogban
Windt Szandra tanulmánya a nemzetközi és hazai menekültügyi szabályozás rendszerét vizsgálja, különösen az 1951-es genfi egyezmény és annak magyarországi alkalmazása kapcsán. Áttekinti a menekült definíciójának különböző szintjeit, valamint a magyar menekültügyi jog fejlődését és uniós jogharmonizációját. A szerző hangsúlyozza, hogy bár Magyarország jelentős előrelépést tett, a gyakorlatban továbbra is kihívást jelent a humanitárius és biztonságpolitikai szempontok összehangolása.
Tíz kötet a rendészettudomány szolgálatában
Hautzinger Zoltán tanulmánya bemutatja a Pécsi Határőr Tudományos Közlemények tízéves történetét és szerepét a magyar rendészettudomány fejlődésében. Részletesen áttekinti a sorozat köteteinek témáit, amelyek a rendészet elméleti és gyakorlati kérdéseinek széles körét ölelik fel. A szerző szerint a kiadvány a tudományos együttműködés és a rendészettudomány intézményesülésének egyik kiemelkedő eszközévé vált.